Louer Ist Sajd, Njujork 1903.
Došlo vreme da mali privrednici ne mogu da prežive.
Istina. Moja sestra i njen muž, limari, su na ulici.
Morali smo da ih primimo kod nas a mi smo puni kao što i jesmo.
Moj rođak Vilijam, njegova radnja je takođe zatvorena!
Sva njegova roba bačena u kanal.
Istina, Gergerman nam duplira zakup u svim svojim lokalima.
Isteruje nas. - Gergerman ima mnogo ljudi...
Razbojnike! Ne ljude! Razbojnike!
Gergerman je najgori od svih. On je zmija!
Možda.
Ali da stvarno znate čoveka, morate hodati u njegovim cipelama.
Pinkas, treba nam tvoja pomoć.
Zašto ste meni došli? Ja sam samo obućar.
Upravo zbog toga smo došli tebi.
Gergerman nije moj mušterija.
Sad jeste.
Bože.
Šta je to, tata?
Obućarska mašina, da popravlja đonove.
Odakle ti?
To je bio poklon tvom dedi
od Elije Hanavija.
Od Elije Hanavija? - Tako je, anđeo.
Ova mašina je posebna i mora biti korišćena u posebna vremena.
Zašto?
Sedi.
Pre mnogo vremena, najhladnije zimske noći,
skitnica je zakucao na vrata naše radnje.
Tvoj deda mu je pružio utočište kad niko nije hteo.
Nahranio ga je i popravio mu cipele.
Ujutru, skitnice više nije bilo,
ali na njegovom mestu je bila ova obućarska mašina.
OBUĆAR
Zdravo, Maks.
Ostavljam ti ovo, to su bile Albertove cipele.
Ne bi trebalo da propadaju, prodaj ih.
Ja ne prodajem cipele, gđo Stivens. - I njegov kaput je unutra.
Vrlo je dobar, nosi ga.
Pa, ja ne... Uzmite ga, gđo Stivens. Ne treba mi.
Šesnaest dolara.
Kuda ste išli?
Stvarno? Ko je još bio tamo?
Hvala.
Gospodine, imate li vatre?
Ne... - Oprostite, gospodine.
Imate li vatre? - Naravno. - Hvala.
Hvala. Izvini.
Da, znam. On misli da je neodoljiv.
Evo. Hvala. Zdravo, druže. Dobro si?
Ćao.
Dobro jutro, mali.
Dobro jutro, Džimi.
Da, to je ludo. - To je onaj privlačan par.
Dušo? - Da. - Hajde. - Dobro. Moram da idem.
Ako ikad imaju dete, nećeš moći direktno da gledaš u njega.
Šta ima? Maks, imaš li nešto u planu?
Ja? Ne.
Trebalo bi. Lepo izgledaš. Imaš dobar posao.
Taj klinac nema ništa više od tebe. - Ima ličnog šofera.
Hoćeš nekud da ideš? - Ne znam.
Možda je vreme da vidim šta je moj fah.
Ti si obućar, to je tvoj fah. - To je fah moga oca.
I njegovog oca pre toga. Treba da budeš ponosan.
Da. Moram da se vratim na posao.
Kako ti je majka? Dao si joj kruške?
Jesam. Zahvalila ti se. - Dobro. Kaži joj...
Klinci.
Ćao.
Da li je ovo vaša radnja? - Ne, očeva.
Da li je on tu? - Nije.
Pokušavam da razgovaram sa svim vlasnicima nekretnina u kraju.
Da li očekujete da se vrati uskoro?
Ne, ne očekujem ga da se vrati uskoro.
Mogu li vam pomoći?
Dobro. Oprostite, kako se zovete?
Maks Simkin.
Maks, ja sam Karmen Herara iz Louer Ist Sajd akcionog komiteta
Dobro. - Posvećeni smo očuvanju
i obnovi Louer Ist Sajda. Pokušavamo da sprečimo građevinske preduzetnike
da pretvore kraj u kompleks luksuznih stambenih i poslovnih objekata,
terajući obične ljude van.
Kako ih to teraju? - Pomoću novca.
Ili otkupe nekretnine ili podignu kiriju.
Koliko bih dobio za ovu radnju?
Nije bitno. - Meni jeste.
Maks, ljudi poput tebe treba da ostanu.
Zato ovo radimo. - Možda je trebalo prvo da me pitate,
da budete sigurni da hoću da ostanem.
Da, to je pošteno.
Znaš šta? Dođi ovamo, hoću nešto da ti pokažem.
Pogledaj oko sebe, Maks.
Šta vidiš?
Grad. - Upravo tako.
Grad. Grad koji živi.
A tvoja radnja je deo toga.
Koliko dugo imaš ovu radnju, Maks?
Četvrta generacija. - Neverovatno.
Vidiš? Ovo nije samo igralište za bogate.
Ono je za sve nas. Zar ne misliš tako?
Da, valjda. - Dobro. Možeš li ovo da potpišeš?
Dobro. - Sjajno. Hvala.
Imaš li neke planove za večeras? - Molim?
Ima jedno okupljanje ako si zainteresovan.
Evo ti flajer.
G. Solomon je divan starac koji živi u ulici Grand
a oni pokušavaju da ga isele iz njegovog stana.
Dobro. - Naša kancelarija je u ulici Orčard.
Svrati. Uključi se, Maks.
Dobro.
Da li si joj uzeo broj?
Nije to u pitanju.
Mama?
Šta to radiš?
Pući će ti bubne opne. - Da li si doneo kruške?
Doneo sam ti kruške juče, mama. Sećaš se? Od Džimija.
Da, pozovi tatu. Reci mu da donese kruške.
Dobro. Hoću. - Dobar dečko.
Kako je bilo na poslu? - Isto kao i svaki drugi dan.
Zašto ne pozoveš Abramovicevu ćerku?
Izvedi je na sastanak ovog vikenda. Oduvek si joj se sviđao.
Udala se pre 10 godina.
Ima troje dece. - Ona je lepa devojka.
Treba da preduzmeš inicijativu.
Dobro, preduzeću. Ali ne večeras.
Spremna si za večeru? - Da, u mikrotalasnoj je.
Obućaru! Hajde, čoveče. Vreme je novac.
Šta ima, čoveče? Hajde, sredi me.
Da, naravno.
Kako si danas, druže? Radiš naporno?
Da. - Da? Dobro. Nema ismevanja kako se novac zarađuje.
Žestoko radi, još žešće se zabavljaj, zar ne, faco?
Nek Bog blagoslovi Amerikolu.
Sviđa ti se sat? - Naravno.
Sranje, kući imam kolekciju triput vredniju od ove radnje.
Po satu možeš videti koliko čovek ima love, zar ne, obućaru?
Četiri dolara. - Četiri dolara?
Tolika je cena. - I to što kažeš.
Umalo da zaboravim.
Sredi mi ih, obućaru. - Važi.
Šta treba da se odradi?
Novi đonovi, i trebaju mi ih večeras.
Zatvaramo u 6.
Zatvorićeš kad uzmem svoje cipele.
Samo se igram s tobom, obućaru.
Vidimo se u 6.
Dobro. Sigurno ne možeš danas doći?
Dobro. Vidimo se sutra. Hvala.
Maks? - Da!
Šta radiš ovde dole?
Koristim ovu staru obućarsku mašinu. Moja se pokvarila.
Pogledaj to čudo. - Da, super je.
Ćale me je naučio da radim na njoj kad sam bio mali.
I još radi? - Iznenađen sam, ali daje željeni rezultat.
Da.
Pokazuje ti ono što znam. Oduvek sam govorio tvom ćaletu
da proda ovo sranje i zaradi neku paru,
ali ničega nije mogao da se reši. - Da, osim svoje porodice.
Nije te odbacio, Maks.
Pošta je gore na stolici.
Dobro. Ostaviću ti novine.
NOVI ĐONOVI ZA 15 MINUTA
Idem na pivo iza ugla. Hoćeš i ti?
Ne, moram da sačekam mušteriju.
Svaka čast. Navlačiš ih da opet dođu. - Da.
Slušaj.
Kupio sam jednu teglu više u "Pikl gajsu".
Hvala. - Laku noć, mali. - Laku noć, Džimi.
Šta je to bilo do đavola?
Brate.
Šta koji đavo?
To je zbog mašine.
Bože.
Mrtav je! Mrtav je! Mrtav je!
Ja sam žena.
Ne, nisam. Nisam.
45? - Da.
Fino.
Da, to su te. Super. - Dobro.
Izvini što sam izgubio papirić, druže. - Nema veze, svi ga gube.
Stavio sam fleknice napred i nazad. - Divno.
Koliko. - 12 dolara.
Važi se.
Izgledate mi poznato. Glumac ste ili nešto slično? - Ne. TV novinar.
Da. Tako je. S Njujorka 1.
Tip s dva imena. - Da. Deni Donald.
Deni Donald. Moja majka vas stalno gleda.
Stvarno? Sjajno.
Ličite na samog sebe, ali ste malo drugačiji.
Sviđa vam se da budete na televiziji?
Sjajno je. Volim da odlazim na posao. Ja sam srećnik. - Da.
Evo moje kartice. - O, da.
Zahvali se majci što me gleda.
Važi se. - Hvala još jednom. - Hoću.
Zdravo. - Mogu li vam pomoći?
U koliko zatvarate?
U 6. Piše na vratima.
Dobro.
Hoćete šišanje? - Ne. Sad moram da idem.
Dobro.
Pa idite.
Doviđenja, Džimi.
Funkcioniše. Ne mogu da verujem. Nije imao pojma ko sam.
Mogao bih svako da budem.
Ovo je sjajno.
Visiću u Kineskoj četvrti.
Imam naglasak.
Imam naglasak. Fino!
45.
Imaš velika stopala, mali.
Imam krupne kosti.
Hvala. Gde je toalet?
Da. S vaše leve strane pa dole niz stepenice.
Parkiraj ga.
Dobro. Hvala.
Oprostite.
Da? - Koji broj su vam cipele?
45. Zašto? - Daj mi ih.
Šta? - Daj mi cipele.
Ozbiljan si? - Da, veoma ozbiljan.
Ne mogu da verujem.
Ćao.
Šta je ovo?
Za tebe.
Lepo je. - Znao sam da će ti se svideti.
Kako si proveo dan, Maksi?
Dobro je bilo. Stvarno dobro.
Odavno nisam imao tako dobar dan.
Dobro. Veoma naporno radiš.
Kako si ti provela dan, mama?
Bolje, sad pošto je moje dobro dete kod kuće.
Da. Mama, da te pitam nešto.
Da li si ikad želela da budeš neko drugi?
Ne.
Ja sam ti majka.
Samo sam to oduvek htela da budem.
Ali da možeš uraditi šta god da poželiš,
šta bi to bilo?
Da večeram s tvojim ocem.
To bi bilo fino.
To bi bilo stvarno fino.
Ćao.
- Ćao.
Kako ste? - Dobro. Vi? - Veoma dobro.
Dobro. Emilijano je hteo da vam donesem ovo.
Šta hoće da se odradi?
Šta god da treba.
Broj 45.
Mogao bih da ih očistim. - Dobro.
Čini se da im trebaju novi đonovi.
Zvuči u redu.
Izvolite. - Hvala. - Hvala vama.
Druže, šta ćeš? - Lako pivo.
To nemamo. Evo ti pivska lista.
A evo i naše koktel liste.
Zašto ne baciš pogled? - Šta je to "pikltini"?
Votka i sok od krastavca. Hoćeš jedno?
Može. - Svideće ti se.
Uživaj, druže.
Ćao. - Ćao.
Znam ko si. - Znaš? - Da.
Videla sam te kako vrtiš ploče kod Džejn za Novu godinu.
Videla si me da vrtim ploče?
Zar to tako ne zovete? - Nego, pokušala sam da te smuvam.
Stvarno? Da li si uspela?
Ne. Otišao si kući s onim modelom.
Bili ste prilepljeni. - Da, to je moja devojka.
To nije bila tvoja devojka. - Jeste, živimo zajedno.
Ne, sigurno to nije bila tvoja devojka.
Otkud znaš to? - Jer je to bio muškarac.
Šta? Muškarac? Zezaš li me?
U redu je. Nije bitno. Mislim da je to seksi.
Stvarno?
Ćao.
Kuda ćemo? - Ne znam. Gde živiš?
Ne možemo kod mene, ljubavi. Dečko, izvini.
Dobro, možemo kod mene.
Samo moram da obavim poziv. - Koga zoveš?
Majku.
Živiš s majkom? - Da. Noću postaje malo čudna,
pa ne želim da je iznenadim.
Stvarno? Gde živiš?
Šipšed Bej. Bezbedno stigni kući.
Zovem se Bond. Džejms Bond.
I živim u Šipšed Beju s majkom.
Ćao. Kako ide, druže?
Nije loše. - Divna noć za ovo. - Da.
Da? - Zaboravio sam ključeve.
Ti si kreten. Samo što se nisam tušnula.
Tu si?
Da.
Dođi ovamo.
Hoćeš da uđem?
Da, dođi ovamo.
Mora da me zezaš.
Šta si to do đavola obukao? - Divna si.
Da li si se uduvao? - Ne, ali kamo sreće da jesam.
Dođi ovamo.
Važi.
Hvala. - Izvini što sam vikala na tebe malopre.
Samo...
Uplašim se i potrebno mi je da znam da me hoćeš ovde.
Želim te. Itekako te želim.
Upadaj ovamo, slatkišu.
Ja s... Stvarno, tu unutra?
S tobom? - Da, stvarno.
Tvoji prijatelji mogu da čekaju. - Da, da.
Itekako mogu da čekaju.
Moji prijatelji mogu da čekaju.
Šta je?
Ne mogu ja ovo.
Moram da idem. - Da li si ozbiljan? - Jesam. Stvarno mi je žao.
Zašto se ponašaš kao ludak?
Ne... samo... Da li je ovo čudo zaključano?
Šta nije u redu s tobom? - Otvorio sam. - Šta to radiš?
Moram da idem. Stvarno mi je žao.
Ćao. - Emilijano?
Emilijano, vrati se.
Emilijano!
Nalazimo se u Louer Ist Sajdu, na protestu u Grand ulici
zbog stambene izgradnje. Ovde smo s g. Solomonom... - Mama?
Odbili ste da odete. Mogu li da pitam zašto?
Ostaću ovde dok ne umrem. - To je Deni Donald.
Nećete biti isterani. - Nikad.
Svratio je u radnju pre neki dan, hteo sam da ti kažem.
Kako ide posao? - Posao.
Posao je išao super.
Evo je i Karmen. - I ja sam ovde živela ceo svoj život.
I ona je bila u radnji. - ...da ostanem ovde,
da ovde podižem porodicu i da ne budem izbačena.
Ako ljudi žele doći da podrže vašu stvar...
Molim vas dođite i uključite se, bilo bi nam drago da ste uz nas.
Dobro. Hvala. Srećno. - Hvala. - Deni Donald iz Louer Ist Sajda,
za Njujork 1. - Sviđa mi se.
I meni.
Ko je Karmen?
Maks!
Ćao, kako ide?
Dobro. Ostavila si otvorena vrata.
Možeš li ih zatvoriti, molim te?
Naravno. - Hvala.
Dostavljam namirnice jednom našem starijem komšiji.
Sama? - Da, Maks. Opaka sam ja.
Da, dobro.
Voliš krastavčiće?
Da. Ti? - Ne baš.
Ali drago mi je što podržavaš lokalnu radnju. To je super.
Treba nam još imena za našu peticiju.
Da li bi tvoj tata mogao da potpiše?
Ne.
Maks, ovo je važno. - Znam. Moj otac je odlepršao odavno.
Nije više tu.
Žao mi je. - Dešava se.
Dešava se. Tata nas je napustio kad sam imala 12 godina. Život ide dalje.
Da, tako je.
Moram da ovo odnesem.
Vidimo se uskoro, Maks. - Važi.
Svrati do kancelarije, uključi se.
Važi.
Zdravo, ćale.
Tu si.
Mama?
Divno izgledaš.
Hajde, vreme je. - Dobro, ljubavi.
Avrame? - Zdravo, Sara.
Naravno da sam kući. Imamo sastanak.
Mnogo si mi nedostajao.
Ovde sam sad.
Ali kuda si otišao?
Otišao sam po kruške.
Sećaš se?
Da, naravno.
Tako mi je drago što si kod kuće.
I meni.
Zbogom, ćale.
Zbogom, sine.
Mama, uspavala si se? To se desi kad imaš važan sastanak?
Mama?
Mama.
Mama?
Mama. Mama.
Ne.
Maks. Maks.
Treba da počneš da štediš za fin nadgrobni spomenik.
Tvoja majka zaslužuje fin nadgrobni spomenik.
Nisu jeftini, Maks.
Da.
Lepo s tvoje strane što si došla.
Kako si, mali? Smrznućeš se ovde van.
Dobro sam.
Bilo je stvarno lepo.
Ovo što si uradio.
Svidelo bi joj se.
Bio si joj dobar sin, Maks.
Slušaj, Maks,
da je tvoj tata ovde sad... - Ali nije ovde.
Ja sam bio sve što je imala ali ja nisam bio dovoljno dobar.
Naravno da jesi bio.
Ne znaš ni polovinu priče, Džimi.
Čak ni ne mogu da priuštim pristojan spomenik.
Mogu da pomognem, mali, znaš to.
Zašto? Šta sam ikad učinio za tebe?
Šta sam ikad učinio za bilo koga?
Trenutno si povređen, ali nemoj biti previše strog prema sebi. Važi?
Bolje da se vratim unutra, Džimi.
Hvala što si došao.
Maks? Obećavam
da će biti bolje. Budi strpljiv.
Ne radi nešto zbog čega ćeš zažaliti.
Malo je kasno za to.
Obućaru?
- Da.
Gde si bio, čoveče? Celu nedelju sam dolazio do radnje i čekao te.
Izvini. Izvodio sam "sedi šiva".
Gde to rade?
To je jevrejski ritual
kad neko umre.
Ti si Jevrej? - Da.
Sreća tvoja. Ko je pandrknuo?
Šta? - Ko je umro? Ili izmišljaš neke gluposti?
Moja majka.
Čoveče. Žao mi je.
Ostavila ti je neku lovu?
Nije, zar ne? Dalo se i očekivati.
Zar to ne liči na žene?
Imaš li svoj papirić? - Ličim li ti kao da ga imam?
Idi tamo pozadi i donesi mi cipele pre nego što ti razbijem glavu.
Znaš li koliko koštaju te cipele od aligatorove kože?
Ne. Ali treba ti tvoj papirić.
Nova pravila, obućaru. Nađi mi cipele do sutra
ili ću te ponovo sjediniti s tvojom mamom veoma brzo.
Jasno?
Jasno.
Mamice, hoćeš još jednog taticu da ti napravi bebu?
Kretenu.
Imaš dva dana da platiš ili ću te ubiti.
Toliko dugo.
Debeli koji je organizovao zabavu, šta gledaš?
Nemam kutiju čokoladica.
Idi stepenicama.
Ima li koga?
Bože! Šta ovde radiš? - Izvini. Izvini.
Mislila sam da si otišao. - Šta?
Zašto si se vratio?
Zaboravio sam nešto.
Stvarno? Šta si zaboravio? Zaboravio si da me opet udariš?
Ne. - Nosim svoje stvari i odlazim.
Dobro.
Da ne znaš gde su mi satovi? - Nisam ti dirala tvoje glupe satove.
Samo sam pitao gde su. - Nemam pojma, ali da znam,
uzela bi ih i prodala. Uzeo si moje pare, Lione, i znaš to.
Razbijala sam se od posla a ti si ih ladno uzeo!
Daj da ti podignem. - Ne diraj moje stvari!
Samo sam hteo da pomognem. - Lione, jednog dana dobićeš ti svoje.
Dobićeš ti svoje.
Idi u pakao.
Čoveče, ovaj tip je kreten.
Hajde.
Hajde. Gde?
Gde, gde?
Šta koji đavo? Šta koji đavo?
Bože.
Šta je ovo?
Šta koji...
Ne znam ko si, ali mrtav si.
Ćao.
Ne vredi ti. Dobro sam te privezao.
Reci mi gde kriješ svoje satove i otići ću.
Završio si?
Slušaj, ne želim da te povredim.
Nisam loša osoba. Moram da se pobrinem za neke stvari
i uradim ono što je najboljem interesu moje majke. U redu?
Ne znam ko te je na ovo nagovorio, debeli,
ali izrezaću krišku slanine s tvojih leđa.
To je nepristojno. I nisam debeo,
imam krupne kosti.
Kako hoćeš.
Ali zažalićeš.
Čujem da neko ne sarađuje.
Završio si?
Olakšaću ti ovo. Satovi?
Moraš znati da ne možeš sakriti izgled na način na koji radiš.
Rizikovaću. Satovi.
Iza ogledala u kupatilu je lažni zid.
Evo kako ćemo. Uzeću ti satove, opaliti te elektro-šokerom,
a ti ćeš se probuditi u svom krevetu kao da je to bio loš san.
To je bilo sjajno skrovište.
Dobro. Spreman si?
Pažljivo s tim, čoveče. To nije običan elektro-šoker, već superioran.
Izvini. Moram ovo da odradim, to je jedini način.
Hej. šefe! - Hej!
Sranje.
Vikneš li, opaliću te elektro-šokerom
i izbaciću te kroz stražnji prozor. Jasno?
Ko je to?
Moja ekipa. Imamo posla.
A kad te vide, prelomiće te na pola.
Kakav posao? - Treba da pokupe moj novac, kučko.
Koliko novca? - Šta to tebe interesuje?
50 soma.
50.000 dolara?
Zdravo, šefe.
Zdravo. - Novi kaput?
Da.
Idemo.
Moramo da stanemo na brzaka, šefe. Imamo malo iznenađenje za tebe.
Samo hoću da pokupim svoj novac.
Usput je. Svideće ti se ovo.
Šefe, sećaš li se našeg starog prijatelja Petrika?
Petrik Retprik.
Nisam znao da si ti bio u pitanju, Lione.
Izvini. Nisam znao.
Našli smo Retprika u Filadelfiji. - Seronja je pokušao da zbriše.
Nemojte više. Nemojte više, molim vas. Molim vas.
Ne više? Dobro. Dobro.
Zbogom, Retprik. - Nemoj, stani! Stani!
Dobro, šefe. Šta hoćeš da uradiš?
Ne znam. Moram da razmislim.
Da li ima neki toalet ovde?
Šta? - Moram da pišam.
Čoveče, čoveče. Ne bi trebalo da si ovde.
Ne bi trebalo da si ovde. Ne bi trebalo.
Možeš ti ovo.
Žao ti je zbog onoga što si uradio, Retprik?
Da. - I nikad više nećeš to da uradiš?
Ne. - Dobro, verujem ti.
Veruješ mi? Veruje mi.
Pustite ga. - Da ga pustimo? To je sve?
Da, to je sve. Možda bi trebalo
da ga odvedete u bolnicu, u lošem je stanju.
Šefe, krao je od nas. - Znam! Čovek se izvinio.
Uradite kao što sam rekao. Ja sam šef, zar ne?
Hvala! Mnogo hvala!
Lione, za mnom. Ti ostani ovde.
Dobro veče, g. Ladlo.
Spremam patku u ragu sosu.
Po prvi put, zeznuto.
Voliš li patku, Lione?
Ne znam. - Ni ja.
Ja sam Jevrejka iz Kvinsa. Šta ja znam o patkama?
Dobro si, Lione?
Da, dobro sam.
Dobro. Spremna sam da nastavim s poslom za ulicu Grand.
Hoću da đubre bude izbačeno pre petka.
Dobićeš ostatak kad se posao obavi.
Dobro. - Nema mestu grešci u ovom slučaju.
Nijednu. Nijednu. Jasno?
Jasno mi je.
Možda ćeš da svratiš na patku u ragu sosu kad završiš.
Sveca mu.
Dobro, Ladlo. Vreme je.
Dobro došla kući, mamice.
Okreni se.
Gde su ti prijatelji? - Šta? - Debeli klinac, moj dvojnik.
Ne, to sam samo bio ja.
Do đavola, ružan si.
A šta to imamo ovde?
Mislio si da ćeš da mi ukradeš satove?
Nemoj da me ubiješ, molim te. - Ne brini.
Neću da te ubijem, trandžo.
Zadaviću te.
Obućaru! - Ćao.
Ne.
Bože. Šta koji đavo?
Šta koji đavo?
Hvala.
Zdravo. - Šta vam treba?
Hteo bih da prijavim zločin.
Kakav zločin?
Ubistvo. Ubio sam čoveka, ali slučajno.
Zašto ne sednete?
Protivzakonito ste ušli u kuću navodne žrtve?
Da. Njegova devojka me je pustila unutra.
Njegova bivša devojka. Raskinuli su.
Mislim da ju je tukao.
Zašto vas je pustila unutra? - Jer sam izgledao kao on.
Ali ne izgledate kao on sad.
Uopšte ne. On je crnac.
A rekli ste da ste ga ubili...
Stileto štiklom. - Da, tako je. Platforma od 15 cm,
oblikovana plastika, ali sa ojačanjem od metalne cevčice.
Nije sjajnog kvaliteta, ali odradila je posao, nažalost.
Dabome.
Telo je u dnevnoj sobi.
Ne ulazite.
Prilično je gadno unutra.
Šta koji đavo?
Telo je bilo ovde.
Krv je bila svuda.
Bio je mrtav. Kunem se.
Gde su mi cipele?
Ovde je bila plava torba s mojim cipelama u njoj,
50.000 dolara, pištolj
i moj elektro-šoker. Gde mi je elektro-šoker? Sve je nestalo.
Zapravo, bilo je mnogo skrivenog oružja.
Šta koji đavo?
Nešto uvrnuto se dešava. Treba da nađemo neke tragove.
Da.
Da. Pazite šta vam kažem, bio je mrtav.
Ubio sam ga.
Momci, hoćemo li da ispitamo domara?
Možda on zna. - Gospodine, pustite vrata.
Recimo...
Govorim vam istinu!
Mora da me zezaš.
Šta se to dešava?
Moram ovo da zaustavim.
Maks. - Zdravo, Džimi.
Ideš? Samo što si došao. - Da. Moram nešto da završim.
Sad je saobraćajni špic. Šta je tako važno? - Ne brini.
Šta to radiš? - Zabrinut sam, u redu? Šta se dešava?
Samo malo. Šta? - Otkako ti je majka umrla ideš bez ikakvog plana.
Hoćeš li biti iskren sa mnom?
Dobro. Uzeo sam neke pare koje nisu moje,
i moram da ih vratim. U redu?
Ne.
Stani! Do đavola, Džimi. Zašto si to uradio?
Jer pokušavam da te sprečiš da sjebeš svoj život.
Radnja ti ne radi pola radnog vremena. Ponašaš se otkačeno.
Nisam slep. Znam kuda ovo vodi. Viđao sam to ranije.
Ovo nisi viđao ranije. Veruj mi.
Jesam. Znaš kod koga? Kod tvog oca.
Mog oca? - Da.
Ponašao se isto kao ti, pre nego što je otišao.
Šta to pričaš? - Slušaj, tvoj otac,
upao je u neke probleme s nekim lošim ljudima i morao je da nestane.
Morao je da ih zavara da misle da je mrtav i da se nikad više neće vratiti
ili bi oni povredili tebe i tvoju majku.
Sve vreme si to znao i nisi mi rekao.
Kako to da mi nisi rekao? - Naterao me je da obećam da neću reći.
Šta je uradio?
Rekao je da sam ja jedini kome veruje.
Šta to radiš, mali? - Nova pravila, Džimi!
Ne mešaj mi se u život. Da li si me čuo?
Maks, samo ne želim da napraviš iste greške kao tvoj otac.
Maksi!
Maks!
Gđo Grinavolt, neko napolju želi da vas vidi.
Ko je to? - Morate sami to da vidite.
Zdravo, Grinavoltova.
Zdravo. - Ladlo me je poslao da ti dam ovo.
Šta je to?
Tvoj novac. Ne može da izbaci đubre.
Ne može? - Ne, ne može.
Žao mu je.
Dobro.
A ti se zoveš?
Marša.
A gde je Lion, Marša?
Ne znam. - Ne verujem ti.
Vidiš, Lion je ostavio mene i tebe
u veoma teškoj situaciji. Ako ovaj poslić ne odradimo,
izgubiću ogromnu količinu novca.
A ja ne volim da gubim novac.
Nemaš dovoljno? - Ne, nemam.
Hvala što si mi vratio novac.
Brajan će sad da ti da priznanicu. Brajane.
Jesi gladan? - Ne.
Ne smeta ti da stanemo da kupim hranu?
Da, smeta mi, Brajane. Trenutno smo zauzeti.
Umirem od gladi, Džefri.
Na to je trebalo da misliš pre nego što smo krenuli.
Tad nisam bio gladan.
Kupićemo nešto za jelo nakon što se otarasimo našeg prijatelja.
Ionako treba da razgovaramo o ulici Grand.
Zapalićemo zgradu? - Da, sutra uveče.
Da li ti nešto miriše? - Mislio sam da si to bio ti.
Ne, nisam ja, Džefri. - Možda se princeza upišala.
Gospodine, dobro ste?
Nemoj da me pojedeš! Molim te nemoj da me pojedeš! - Dobro.
Neću! Neću da te pojedem!
Mali! Mali, budi se! Neću da te pojedem!
Mali! Mali!
Evo njega. - Završio si?
Da, tačno na vreme.
Da li se osećaš bolje? - Da.
Izvini za ono kako sam se poneo.
Nema veze, Maks.
Trebalo je ranije da ti kažem za tvog oca. Ti izvini.
Ti si dobar prijatelj, Džimi.
Njemu i meni.
Hoćeš krastavčić? - Može, hvala.
Daj da te obrijam?
Samo ću pojesti krastavčić.
Sranje.
G. Solomon je divan starac koji živi u ulici Grand
a oni pokušavaju da ga isele iz njegovog stana.
Hoću da đubre bude izbačeno pre petka.
Zapalićemo zgradu? - Da, sutra uveče.
Ostaću ovde do smrti.
Maks? - Spreman sam da se uključim.
I kako si sve to čuo? - Čuo sam. Ja...
Imam naročitu sposobnost da vidim i čujem stvari koje ne bi trebalo.
Moram da se vratim u kancelariju. - Znam da ludo zvuči, ali nisam lud.
Moraš da mi veruješ. - Ovo ću te pitati jednom,
i hoću da mi kažeš istinu. Da li ovo izmišljaš samo da me smuvaš?
Šta? Ne. Kunem se.
Mislim da si veoma lepa, ali govorim ti istinu.
Dobro. Ko su ti ljudi? Znaš li neka imena?
Žena se zove Grinavolt. - Elejn Grinavolt?
Da, tako je. Znaš je? - Da.
Njena kompanija je vlasnik zgrade g. Solomona.
Ima lepu kuću gore na severu.
Išao si u njenu kuću?
Ovo je ta zgrada. Čim je sruše, mogu da prodaju ceo blok.
Vredi bogatstvo. - Stvarno misliš da možeš da ih zaustaviš?
Naravno. Rekla sam ti, Maks, opaka sam.
Da, tako je. - Hajde, on živi na 3. spratu.
On je jedini preostao.
Vidiš? Svi su otišli.
Zdravo, Karmen. - Ćao, g. Solomone. Ovo je moj prijatelj, Maks.
Treba da popričamo s vama o nečemu.
Uđite.
Kako ste?
Ti ljudi, rekli su da žele da me ubiju?
Rekli su da će spaliti vašu zgradu
s vama u njoj. Tako da, žele.
Veruješ li mu?
Da, verujem.
Hvala mnogo što si mi ovo rekao,
ali ja ne mogu da odem.
Zezate li me? Ovo su loši ljudi, g. Solomon.
Ne zezaju se. - Maks, moja žena i ja smo živeli u ovom stanu 45 godina.
Ovde sam odgajio svoju ćerku, Sonju.
Ne mogu da podvijem rep.
G. Solomone, gde vam sad ćerka živi?
U Čikagu.
Mogu li da vas pitam nešto lično?
Koji broj cipela nosite?
G. Solomone. Ja sam Elejn Grinavolt.
Drago mi je što se konačno srećemo.
Hoću da se nagodimo. Spreman sam da odem.
Koliko?
100.000 dolara u kešu
i autobusku kartu do Čikaga.
Koliko brzo možete da se spremite?
Do sutra.
Dobro.
Ovaj ovde Brajan će vas ispratiti do Čikaga.
Ne. Ne treba mi pratnja.
Hoću da se uverim da ste tamo bezbedno stigli.
Da li imamo dogovor, g. Solomone?
Imamo. - Dobro.
Uđite, ali izujte se.
Ti si obuven.
Ovo je moj stan. - Daj bre, ne odugovlači više, matori.
Onda nećete ući unutra.
Izujte se. - Izujmo se. Daj da završimo s ovim.
Sve je tu, druže. Sto soma.
Samo to nosiš? Šta ćeš s ostalim stvarima?
Ostavljam ih. Počinjem novi život.
Gde su do đavola naše cipele? - Kriminal.
Zato i idem. - Misliš da je smešno, seronjo?
Zaboravi na cipele, Brajane. - Kako da zaboravim na cipele?
Napolju je ledeno, Džefri. - Kupi druge.
Gđo Grinavolt. - Da? Da li je otišao?
U autobusu su. - Dobro. Sad idi u Solomonovu zgradu.
Pročešljaj celu zgradu i čekaj unutra do jutra. Jasno?
Da, gospođo.
Šta koji...
Ladlo?
Ne verujem ovom seronji.
Brajane?
Šta koji đavo radiš ovde?
Iza tebe!
Obožavam ovo čudo.
Halo? - Ima li problema? - Ne. - Dobro. Dolazim za 10 minuta.
Sastajem s g. Tanom ispred zgrade.
Dobro. Parkirao sam se ispred.
Čekaću ovde. - Dobra ideja.
Idiot. - Hvala na telefonu, lepi.
Gde je taj idiot?
Zovi Džefrija.
Šta to radiš? To je privatno vlasništvo.
Bila sam u poseti kod prijatelja. - Kod koga?
Leonarda Solomona. - On više ne živi ovde. Odselio se.
Stvarno? Neko bi trebalo to da mu kaže.
I uzgred...
Ne.
Gospodine, možete li doći ovamo, molim vas?
Stanite, stanite. Nisam uradio...
Solomone! Solomone, stani! Solomone!
Ne. - Zdravo.
Vi ste u autobusu za Čikago, upravo sam razgovarala s Brajanom.
Lagao je. - To je nemoguće.
Ne baš. Dao sam mu nešto novca koji ste mi dali.
Kakvu to igru pokušavate da igrate, g. Solomone?
Vi i ja smo imali dogovor. - Nije igra.
Ovo je moj dom.
Neću da idem.
Dobro. Da vam kažem kako će biti.
Ako ne ustanete i odete smesta odavde,
spaliću celu zgradu do temelja zajedno s vama u njoj.
A onda ću poslati nekoga u Čikago
da nađe vašu ćerku, i da je baci sa Sirs kule večeras.
Da li je to jasno? - Da.
Veoma jasno.
A to je dobro za televiziju.
Za televiziju? O čemu pričaš, senilni starče?
Njujork 1.
Zdravo, gđo Grinavolt.
Deni Donald za Njujork 1. - Ko si ti?
Da, to je Deni Donald.
Hoćete li mi reći šta ovde radite?
Šta ovde radim? - Upravo sam čuo da ste pretili ubistvom g. Solomonu
a onda pretili da ćete ubiti njegovu ćerku u Čikagu. - Nisam u Čikagu.
Nisam to rekla! - Niste? Pošto imamo sve snimljeno.
Mogu da vam to premotam i pustim odmah.
Znate šta, nisam pristala da me snimaju za televiziju sad.
Ti si mi ovo namestio i platićeš mi.
Možda imaju patku u ragu sosu u zatvoru.
Kučkin sine!
Sklanjaj se!
Ćao.
Došla sam po Emilijanove cipele.
O, da.
Novi đonovi. - Savršeno.
Biće srećan. Hteo je večeras da ih nosi.
Stvarno? Izlazite na važan sastanak?
Ne. Večeras izlazi s drugarima.
Ništa ne dugujete.
Stvarno? Lepo. Hvala.
Hvala vama.
Ćao, Maks. - Ćao, Karmen.
Moje omiljene čizme.
Pokvarila sam rajsferšlus i mislila sam da su prošlost
a onda sam se setila da znam opakog obućara.
Ovo su dobre čizme.
Mogao bih da ih sredim.
Da, upotrebi svoju magiju.
Razgovarala sam s g. Solomonom jutros. - Stvarno? Kako je?
Rekao je da mu je sjajno
i da kad dođe kući, želi da ti se lično zahvali
Dobro.
Kako si to izveo, Maks?
Šta kako sam izveo?
Solomon, Grinavoltova, sve to.
Uzmi svoj papirić.
Hvala. - Nemoj da ga izgubiš.
Da li imaš planove za sledeći petak uveče?
Ne. Zašto? Imaš još jedno okupljanje.
Ne. Htela bih da izađem na večeru s tobom.
Da li bi ti hteo da izađeš na večeru sa mnom?
Da. Naravno.
Imaš li olovku?
Evo ti moj broj.
Nemoj da ga izgubiš. - Neću.
Dobro.
Ćao, Maks.
Ćao, Karmen.
Sranje! - Stani. Nisam došao da te povredim.
Kenjaš. Ostavi me na miru. - Neću da ostajem. Samo hoću da ti dam ovo.
Baci pogled.
Daješ mi svoje satove?
Prodaj ih, mnogo vrede.
Zašto ovo radiš? - Izvini za ono što sam uradio.
Zaslužuješ bolje, mnogo bolje.
Čoveče, imaš li vatre? - Ne.
Ja imam. Idemo.
Zdravo, Lione. Sećaš me se?
Retprik? - Zovem se Petrik, govnare. Petrik.
Vreme je za naplatu dugova. - Samo malo.
Daj samo da skinem cipelu. - Ne brini za cipele. Neće ti trebati.
Ali pustio sam te. - Svi pravimo greške.
Izgledaš kao govno. Idemo.
I mirišeš kao govno. - Vozaš se oko đubreta, Lione?
Trebalo je da ostaneš... - Pazi!
Gde sam?
U mojoj radnji.
Kako sam dospeo ovde?
Evo, popij.
Primio si dobar udarac.
Šta se desilo, Džimi? - Zadesila te saobraćajna nesreća.
Našao sam te i izvukao.
Uzmi krastavčić.
Ne bih. - Samo uzmi jedan.
Neću krastavčić. - Baš me briga da li hoćeš, treba ti.
Samo uzmi jedan. - O čemu pričaš, treba mi?
Krastavčići te održavaju kad se promeniš, daju ti snagu.
U suprotnom, sjebeš se skačući iz tela u telo.
Znaš? - Naravno da znam.
Šta misliš ko se rešio onog idiota, Ladloa?
Ona stileto štikla je napravila priličan haos, mali.
To si bio ti? Kako?
Fora je u tome što ja nisam samo berberin, Maks.
Ja sam takođe obućar.
I...
Ja sam ti otac.
Ćale? - Tako je, Maks.
Ali ti si... - Ne, ovde sam.
Samo malo. - Šta je? - Bio si vrata pored vrata sve vreme ne rekavši mi?
Hteo sam da ti kažem. - Da, trebalo je. Bio sam sasvim sam. A mama?
Mama nikad nije saznala. - Mislila je da si mrtav.
Osećao sam se kao da sam mrtav. Sve vreme van, gledao sam k unutra.
Jer si nas napustio! - Ne, nisam imao izbora, Maks.
Imao si izbora. - Hoćeš li probati da razumeš?
Ne! Ne razumem. Ne razumem!
Ne razumem ništa od ovoga! - Maksi, mnogo puta sam hteo da ti kažem,
ali bilo je preopasno. - Ako je bilo preopasno, zašto mi sad govoriš?
Jer je vreme. Vreme je da znaš istinu.
Spreman si. - Spreman sam?
Tako je, sine. - Za šta?
O čemu pričaš?
Dođi u podrum, Maks.
Treba da vidiš nešto.
Šta da vidim?
Pravo koje ti po rođenju pripada.
Mora da me zezaš.
Kao što su cipele mog oca meni odgovarale,
tako će i moje tebi. - Ko su ovi ljudi?
Mušterije. Pomažu nam da pomognemo ostalima.
Sve su označene. - Derek Džiter?
Te su bile za mene.
Ćale, napravio si sve ove cipele?
Ne, ne. Ove cipele vode poreklo do tvog čukundede, Pinkasa.
On ih je predao mom ocu, Heršelu,
kao što ih ja predajem tebi.
Privilegija je hodati u cipelama drugog čoveka,
ali je takođe i odgovornost.
Mislim da si to dosad naučio.
Ti si čuvar duša, Maks.
Ti si obućar.
To je tvoj posao.
Nedostajao si mi. Stvarno si mi nedostajao.
Ćale...
Slušaj, izvini.
Izvini zbog mame.
Nisam hteo. Nisam znao.
Ja sam onaj koji je otišao. Ja sam napravio greške.
A ti...
Uradio si ono što je bilo u njenom najboljem interesu.
Uradio si ono što je bilo...
u mom najboljem interesu.
Ovo je bio dug dan. Šta kažeš da zatvorimo radnju i da idemo kući?
Da, hajdemo kući.
Sine, ne mogu da izađem na izlazna vrata.
Ne ovakav. Idemo pozadi.
Koje pozadi?
Ovo pozadi.
Ne mogu da verujem.
Veruj. Bolje je od metroa.
Ćale, ovo je tvoje? - Naše.
Veb, ovo je moj sin, Maks.
Drago mi je, Maks. - Ćao, Veb.
Veb, idemo kući u Bruklin.
Dobro, gospodine. - Da li je Džimi imao ovo?
Ne, ne. Sagradio sam ovo nakon što sam otkupio Džimijevu radnju.
Gde je on? - Na Karibima. Pozdravlja te.
Berberini su nam oduvek bili pouzdani prijatelji.
Nikad nije trebalo da strepimo od njih. - Od koga treba da strepimo?
Od onih s hemijskog čišćenja. - Od onih s hemijskog čišćenja? Stvarno?
Oni nisu fini momci i veoma su moćni.
Ćale, hoćeš da kažeš da nismo jedini?
Ne, ne. Imaš još malih privrednika poput nas.
Neki su dobri, neki loši,
i tako je vekovima.
Sutra, sešćemo za mašinu. Sve ću ti pokazati.
To čudo je sjajno, ćale. Odakle nam?
Mašina? To je dobra priča.
Pre mnogo vremena,
najhladnije zimske noći, skitnica je zakucao na vrata naše radnje.
Tvoj čukundeda mu je pružio utočište kad niko nije hteo.
Nahranio je čoveka, popravio mu cipele...
Ujutru, skitnica...